I undrer jer nok over hvad jeg laver her i kassen.
Det gør jeg også. Dette indgik ikke i planen.
Det begyndte helt anderledes. Jeg ledte efter andre som os.
Vi gemte os i London efter det som skete hjemme. Og tiden var knap.
Jeg ledte efter hjælp ude på landet, uden at vide om den fandtes.
Jeg var midt i ingenmandsland da problemerne begyndte.
Hjælper du mig?
Hallo? Er der nogen?
Hvem er derude?
Vis jer! Nu!
- Lad os være... - Ellers hvad?
Ud med sproget, for helvede!
- I må ikke gøre os noget. - Vi vil bare se showet.
- Nu vil vi se resten. - Vi forstår ikke.
- Den sad. - Tag tøjet af!
Vil I have lidt hjælp?
- Kom så! - Hun venter på dig.
- Hun behøver lidt hjælp. - Ikke sex med jeans på.
- Gå til den. - Kom så.
Det er hvad man får når man har rødt-hvidt på.
Det er Manchesters farver.
Det var ingen god velkomst til England. Jeg var faret vild og sulten.
Så fandt jeg skiltet.
Vi var på flugt fra en hændelse et par uger tidligere -
- og prøvede at holde os væk fra politiets opmærksomhed.
Men nu kommer jeg tingene i forkøbet. Jeg gør det enkelt fra nu.
Jeg var sendt ud for at finde hjælp. Spørge efter et vist navn nær Ludlow.
Hej. Hvad skulle det være?
Jeg leder efter nogen, kan du hjælpe mig?
- Du er amerikaner. - Kender du nogen ved navn Manderson?
Det gør jeg ikke. Er det en fjern slægtning?
Noget i den retning.
- Kender du en Manderson? - Hvem?
Jeg kan spørge min mand når han kommer tilbage. Han kender alle her.
- Jeg tager en øl. - Sid ned. Servitricen kommer med den.
Værsågod.
Tag dig ikke af dem. De mener intet med det. Især ikke min mor.
- Vi ser ikke mange fremmede her. - Er det din mors sted?
Mors og fars. Det er ham bagved.
- Er du på ferie? - Ja. Har lidt bilproblemer lige nu.
Jeg er skidegod til GTA, sig til hvis du behøver hjælp til at kapre en bil.
- Det skal jeg huske. - Jeg hedder Riley.
Var der ellers noget? En drink? En bil? Bare sig til.
- Tak. Men jeg må videre. - Hvor ærgerligt.
- Hvad så, mor? - Fyraften allerede, betjent?
En time fra eller til.
- Jeg tilgiver mig selv for denne gang. - Og alle dage siden du begyndte.
- Det sædvanlige? - Ja.
- Hvordan går det, far? - Klager ikke, betjent.
Hvor er jeres smukke datter?
- Godaften, Riley. - Godaften, betjent.
- Huset byder. - Tak, men jeg er nødt til at gå.
- Hvem er din nye ven, Riley? - Han er på ferie, men har bilproblemer.
- Kender jeg dig, min ven? - Det tror jeg ikke.
Nej.
Jeg sværger at jeg har set dig før.
- Hvorfor er du her? - Han er her på ferie.
Lad fyren være, James, han er bare på gennemrejse.
- Har du familie her omkring? - Jeg sagde at du ikke kender mig.
- Ikke det? - Jeg må gå nu.
Må jeg se dit pas?
Stop, James. Du er frivillig politimand. Hvorfor vil du se hans pas?
- Du imponerer mig ikke. - Pas dig selv! Det gælder jer alle!
De har altid samme ansigtsudtryk.
Fatter ikke hvad der sker før det er for sent.
Som jeg sagde, det indgik ikke i planen.
Jeg vil ikke gøre flere fortræd.
Bag baren. Fart på!
Ikke dig.
Vi har ikke mange penge.
- Jeg vil ikke have jeres penge. - Hvad vil du så?
Lås dørene.
Paris, Frankrig
- Bonjour. - Hallo?
Hvem taler jeg med?
Er Wendell...
Telefonen? Svært at høre dernede.
- Tid til min medicin. - Åh... din medicin?
De to udklædte er min bror og søster. Tvillingerne.
Jeg ved det. Mere om dem senere.
Ja, søde. Her er din absint.
- Ja! - Wendell?
- Det er Francis. - Frannie!
Jeg har problemer her. Jeg kommer til jer.
- Kommer du til Frankrig? - Jeg har ikke tid til at tale lige nu.
Ved ikke hvornår jeg kan ringe igen. Kan du vente til du hører fra mig?
Vi ses... snart.
Mindre snak, mere leg.
Slut med at lege, søde.
- Hvad foregår der? - Vil du indenfor?
Har I en bil?
- Sig at der er lukket. - De er mine brødre. De går ikke.
- Hvad sker der? Åbn døren! - Åbn døren.
- Åbn! Kom nu! - Langsomt.
Hvad fanden? Hvorfor er pubben lukket midt på dagen?
- Se der. - Drenge.
- Sæt jer. - Hvem fanden er du?
Sæt jer!
Naturligvis.
Tag tapen der.
- Vi smutter om et øjeblik. - Du stikker af med vores lillesøster?
- Det er planen. - Du har tænkt over det. Min bror og...
Åh nej. Hvordan er det jeg opfører mig?
Jeg hedder Ian. Det er min bror Cole.
Du har vist mødt resten af familien.
Nu går vi.
- I burde have brugt mere tape. - Pas nu på.
Eller du burde måske passe på.
Vi bør nok lige standse der. Det var ikke sådan jeg endte her.
Måske bør vi starte helt fra begyndelsen.
Mojaveørkenen, Californien
Som altid i mit liv begynder det med familien.
Mine brødre, min søster og jeg, flyttede rundt og søgte efter et hjem.
Et sted at høre hjemme.
Det var tæt på sommetider, men der er noget I ikke ved. Vi har en sygdom.
En sygdom vi ikke kan flygte fra.
Sommetider føles det som om det er den som holder os sammen.
Den og familieblodet.
Da vores forældre døde måtte vi klare os selv. Alene med vores forbandelse.
Vores byrde.
Det kan være en meget ensom tilværelse, selv om vi har hinanden.
Francis, betaler du fyren?
David er min ældste bror. Han var mere stiv i det før hawaiiskjorterne.
Han har altid følt sig ansvarlig for vores liv.
Hvordan går det? Jeg vil gerne have en pakke tændstikker.
- Og resten på pumpe to. - Så gerne.
- Er du klar? - Sikke et sted. Black Life Magazine?
- Har ikke set det siden 90'erne. - Min anden storebror, Wendell.
En af tvillingerne og ikke "helt vel forvaret".
Et løstgående missil. Bedst at holde sig fra ham.
Du har den gode. Jeg må tættere på, du skyder længere.
Du er nok det sødeste jeg har set længe.
Jeg flår dit hjerte ud inden du får fjernet det grin.
Min søster Darlene. Hun mener oftest præcis hvad hun siger.
Den anden tvilling. Som I så laver hun og Wendell i princippet alt sammen.
Okay, Lenny. Nu er det slut med dig.
Før de døde opfostrede vores forældre os på en afsides beliggende gård.
De ville beskytte os mod verden, fordi vi var anderledes.
Men det var snarere verden som skulle beskyttes mod os.
Vores mor talte ikke rigtig om vores fortid.
Hun følte at vi skulle skabe vores egen historie.
Måske havde hun ret. Vi var på egen hånd nu, og tingene forandrede sig.
- Rør dig ikke. - Ellers hvad?
- Så må jeg skyde dig. Igen. - Javel?
Og til sidst min lillebror Lenny. Han var uskyldig før alt gik galt.
- Pis. - Hvad?
- Rør dig ikke. - Jeg lod dig tage den.
- Jeg elsker dig. - I lige måde.
Alle ned på gulvet!
Også dig! Spiller du smart, gamle?
Jeg sagde nu, røvhul!
- Hvor er Wendell? - I baren. Skal jeg hente ham?
Nej, Lenny!
Jeg har ham.
Okay. Gør hvad du skal.
Åbn kasseapparatet! Fart på!
Og glem ikke pengeskabet.
Hvad fanden gjorde du?
Hvad i helvede?
Du klarer den.
Hvad er I? I er monstre! Uhyrer!
Ja, det er vi.
Jeg undlod at nævne en ting. Vi må have blod for at overleve.
Vores sygdom tvinger os til at dræbe for at leve. Den slags uhyrer er vi.
Vi havde aldrig mistet kontrollen før. Denne gang kunne vi ikke flygte.
Angela Robbins live fra Mojave, Californien. Bag mig Four Aces motel.
Overvågningskameraernes billeder var i alle nyheder over hele verden.
De vidste hvem vi var, men ikke hvad vi var.
Myndighederne beder offentligheden om hjælp til at finde den familie -
- som er ansvarlig for "vampyrmordene".
De kaldte det "vampyrmordene".
Som om vi var en dum kult eller elskere af det dunkle. Ret ironisk.
Mine forældre sagde at vi kom fra den anden side af havet.
Så vi rejste over Atlanten. Vi gemte os godt.
Vi prøvede at holde min bror i live på menneskeblod.
Tvillingerne søgte efter hjælp i Frankrig, David i England.
Men hidtil har alt været en vittighed. Eller en blindgyde.
Hey! Slap af, ellers vækker du ham.
Vi er ikke som I tror.
Vi er født, ikke tilvirkede. Vi promenerer i solen.
Kors får os ikke til at smuldre væk, vi er ikke de uddøde.
Vi kan komme til skade eller dø som alle andre.
Men noget sker når man lever af en andens livskilde.
Man føler alt anderledes. Alting forstærkes.
Måske er det derfor min bror Lenny har klaret sig så længe.
Vi vidste det ikke, for vores forældre lærte os aldrig at overleve den slags.
En del af mig ønsker at han ikke klarer sig.
- At han kan spares for... - Sig aldrig sådan igen.
- Det her skulle ikke ske. - Jeg sagde "en del af mig".
Jeg elsker ham lige så meget som du. Men din lykkedrøm findes ikke for os.
- Vi er bare koldblodige mordere. - Handler det om Lenny, eller om dig?
Manderson. Kør nordpå et par timer, til en by som hedder Ludlow.
- Spørg efter Manderson. - Kan vi stole på det?
Har vi noget valg? Tvillingerne har ikke fundet noget. Det er eneste spor.
En ny Interpol-liste er ude.
Jeg kører senere i dag.
Her skiltes vi sidste gang. Jeg tog af sted efter Manderson.
Tænkte på om der fandtes andre, og i så fald, kunne vi stole på dem?
Men det forklarer vel ikke hvordan jeg endte her?
Lad mig opdatere. Hvor sluttede jeg?
Jeg blev slået ned med et haglgevær på pubben.
- Fem menstruationscykler uden held. - Hun er værdiløs.
Nu kan vi i det mindste erstatte hende med noget.
Bedst vi forbereder os.
Undskyld for behandlingen. Men vi kunne ikke vide om vi kunne stole på dig.
Jeg sidder i bur. I lod mig dræbe en strisser i dagslys.
Vi måtte se hvad du kunne, Francis. Jeg må beskytte min familie.
Vores slags har tit ikke gode hensigter så vi må nøje vælge dem vi hjælper.
"Vores slags?"
I testede mig.
Så du er Manderson.
Et ord vi gerne anvender her omkring.
Beklager det med dit ansigt.
- Jeg lover at være sød næste gang. - Der bliver ingen næste gang.
Vil ingen lede efter betjenten?
Han var ude for en slem ulykke. Han forlod pubben meget beruset.
Han faldt ned i en dyb kløft og brækkede nakken.
Alle folkene i baren. De så alt.
Byen grundlagdes på de behov vi to deler, og ting blev arrangeret.
Denne vej.
Undskyld, makker.
Du skal nok få dit, og så må vi finde ud af det her.
Stadig liv i dig?
Lidt dybt, undskyld.
Velkommen til vores hjem. Gæsteværelset er klar, med rene håndklæder på sengen.
Jeg har efterladt lidt til dig på natbordet.
Lad knægten være. Vi skal drøfte nogle ting.
Husk at middagen serveres præcis klokken 20.
Kom så, Francis. Vi har meget at gøre.
Vi har flyttet meget rundt siden de døde.
Det må have været svært siden jeres forældre døde. Det var noget rod i USA.
Vi vidste ikke hvem, eller hvad, som ville komme ind ad døren.
Vi har aldrig bedt om hjælp. Men vi vidste ikke hvad vi skulle gøre.
- Vi vidste ikke om der var andre. - I er ikke alene.
Vi tager hånd om vores egne her. Hør nøje efter nu.
Gør sådan. Bed tvillingerne, Wendell og Darlene, om at komme hertil nu.
Der er ingen tid at spilde. Bed David om at blive hos jeres lillebror.
Min kollega Cyrus må bringe dem hertil fra London.
Alting skal nok blive godt. I behøver ikke flygte mere.
Du er kommet hjem.
Jeg fandt ikke Mandersons, men måske noget bedre.
De sagde, at de ville sende hjælp til Lenny.
Wendell og Darlene kommer i morgen tidlig.
Alt ville blive godt, og min familie ville være i sikkerhed.
Jeg tænkte på at vi skulle være sammen igen, og hvordan det var før.
Måske var det tid at glemme fortiden. Lade noget nyt træde i stedet.
Føre livet tilbage til noget som har været savnet.
Det føltes som om vi endelig hørte hjemme et sted igen.
Sid ned, Francis.
Gjorde du det vi talte om?
Tvillingerne er på vej og David venter som beordret.
Rolig, drenge. Husk jeres manerer.
Hvis jeg ikke elskede drengene så meget ville jeg selv dræbe dem.
Vi takker for den rigelige mad, vores familie, vores helbred -
- og vores nye venskab som jeg er sikker på kommer til at give os glæde -
- og gøre os stærkere. Amen.
Hvad er der? Er min mors mad ikke god nok?
Skat. Vær høflig.
- Spis op så. - Lad ham være.
Med hvilken ret taler du til mig på den måde?
- Han er vores gæst, Cole. - Så er det nok!
Skal du ikke i gang i køkkenet?
- Ikke trænet din krop til at spise? - Jeg får det skidt. Gør I ikke?
En del af livet med andre er at vise at du ikke er anderledes.
Vi har vores facader, men nu er der jo ingen her.
Den mangel på disciplin førte dig hertil.
- Hvad laver du her? - Ville dræbe dig. Men skiftede mening.
- Tænkte vi kunne have lidt sjov først. - Er det sådan du er sød?
- Du havde vist en intens drøm. - Det er sjovt.
Du var i min drøm.
Dine hugtænder kom frem, og du tømte mig for blod.
Jeg drikker ikke blod. Har heller ikke hugtænder.
- Hvad mener du? - Jeg blev aldrig forvandlet.
Din og min families gener påvirkede ikke mig. Men jeg er af samme blod.
Du er heldig.
Vil du gå en tur med mig, Francis?
Det er sikkert, stol på mig.
De folk ønsker at forsvinde mere end du gør. De generer os ikke.
Vil du danse med mig?
Har du danset med nogen før?
Dans med mig, Francis.
Du må slappe lidt af, du er så alvorlig.
- Behøver du virkelig ikke blod? - Synes du så ikke om mig mere?
Jeg er bare nysgerrig.
Visse af os forvandles ikke før de er ni eller ti. Men jeg er forbi det.
Tænk ikke på at bide mig. Det virker ikke. Er gjort før.
Hvor blev du af? Hvor er hun?
Det er ikke et sikkert sted for en meget, meget sød ung pige -
- at spille sexet.
Jeg ved det. Men jeg kan lide at være bange.
- Endda at blive mishandlet. - Godt så...
Sulten? Dråberne mine forældre gav dig kan ikke være nok.
De giver dig næsten ingen føde før de stoler helt på dig.
De har været flinke nok. Jeg kan klare mig selv.
Du dansede med mig. Jeg sørgede for middag. Som en rigtig date.
Du er ret speciel.
Du behøver ikke holde dig tilbage mere, Francis. Det er okay. Vi gør sådan.
Vi har aftaler med ejerne nogle steder. Godt når jagten går dårligt.
Når jagten går dårligt? Du har ikke vores byrde, hvorfor gør du det?
At jage er det mindste jeg kan gøre. Hvordan gør jeg ellers nytte?
Jeg nægter at være ubetydelig.
Du skylder ikke din familie noget fordi du er anderledes.
- Tror du virkelig på det? - Jeg må dræbe folk for at leve.
For første gang i mit liv begynder jeg at acceptere det.
Men jeg vil altid være en dræber. Et uhyre.
Jeg kan ikke gøre noget ved det.
Se på os. Du føler dig forbandet fordi du blev født med det.
Jeg føler mig uduelig fordi jeg blev født uden det.
Vi bør nok gå.
- Hvad var det for? - Jeg har ingen at tale med.
Du fik mig næsten.
- Super. Godt klaret, lillesøster. - Det var rart.
- Jeg blev næsten revet med. - Hvad sker der, drenge?
Ikke så svært at regne ud, Francis. Du behøves ikke mere.
Du var lidt for lækker til at blive dræbt mens du sov.
Rolig nu. Nu er det vores tur til at lege.
- Jeres far er ikke... - Hvem tror du gav ordrer?
Skide patetisk, min ven.
Det er ikke sjovt hvis du ikke kæmper imod.
Jeg elsker at fornemme når en person kvier sig.
Dø i det mindste med lidt værdighed, din nar.
Sådan endte jeg i kassen. Jeg udelukker de nærmere detaljer.
De sagde noget om et sted at tænke over hvad jeg har gjort. For evigt.
Af sted med dig, Riley.
Tak for dansen, Francis.
Far!
- Far! Far! - Hvad er der, Riley?
- Stop det, det er ikke rigtigt. - Hvad taler du om?
Francis!
Vær ikke barnlig! Han er betydningsløs. Det er de alle.
Nej, han er anderledes. Hør nu far, for min skyld.
Husk hvad du er! En skændsel!
Du hører ikke til familien. Du er svag. En byrde!
Jeg kunne lugte det da du blev født. Vi må bevare vores slægt.
Alt andet kan ofres, inklusive dig!
Jeg er ked af det, min lille Ri-Ri.
- Du er stadig min smukke datter. - Undskyld.
Jeg mistede fokus. Jeg elsker min familie.
Naturligvis.
Sov nu. Du har brug for søvn.
Ja, sir.
Så her er vi. De efterlod mig så jeg skulle dø.
Mente det ville være sjovt at høre mig skrige mig til døde. Rådne langsomt.
Jeg har ikke så megen tid.
Jeg bad min familie om at komme, og nu er de på vej i en fælde.
Hvad vil de os?
Jeg må ud herfra, ellers vil resten af min familie dø.
Han græder som en lille pige.
Han må lide dernede.
- Vores job er klaret, bror. - Jeg er enig.
En lang nat. Hvad med en afslappende drink?
- Det er morgen. - Og?
Du har ret. Min fejl. Nu slår vi os løs.
Er du David?
Jeg vil tage hånd om dig og din bror. Føre jer til Ludlow.
Stuarts venter.
- Vil du invitere mig indenfor? - Ja. Kom ind.
- Han ville møde os her, ikke? - Hvor er de venlige hjælpende sjæle?
Aner det ikke.
Hallo?
Vi søger Francis?
- Hvad sagde du at du hed? - Cyrus.
Drengen har ikke megen tid. Vi må gå nu.
- Intet tilbage her. Vi er klar. - Tillad mig.
I skræmte mig. I må være tvillingerne.
- Du er Wendell. - Hej.
Du godeste. Du må være Darlene. Du er så smuk!
- Smukkere end jeg forestillede mig. - Hvor er min bror?
Nok ude med mine drenge. De laver sikkert ulykker.
De kommer snart. Vent ovenpå. Så kan vi møde dem i huset.
- Udmærket! - Hej!
Unge mand. Jeg mener Wendell. Vil du give mig en hjælpende hånd?
Ja, jeg giver dig gerne en hånd.
- Din mær! - Hvilken gnist. Tag mig hvis du kan!
- Behøver du hjælp? - Nej, tak.
Nej! Nej! Kom nu. Dø ikke.
Hvorfor? Jeg sværger ved Gud, jeg dræber dig nu! Svar! Hvorfor?
Jeg skal vise dig.
Se på hendes tænder.
De er vores slags.
- Hvad har I gjort ved pigerne? - De er avlsdyr.
- For familier som... - Du mener din familie.
Ja, min familie. Det har altid været sådan.
For at sørge for at vores blodslinje kontrollerer klanen, men nu...
...fungerer avlen ikke længere. For mange generationer i en lille by.
- Darlene. - God chance for at hun er modtagelig.
Det ville være nemmere hvis du bare fulgte med mig, søde.
Kysten er klar! Gud bevare Dronningen!
Og alt det pis.
Nu skal du fandme dø!
Jeg har fået nok af jer to! I må forstå at I ikke kan vinde.
Jeg er stærkere og hurtigere end hvad din lille hjerne kan forstå.
Hun er den rette. Jeg ved det bare.
Er hun ikke smuk, far?
Her er mine dyrebare sønner. En far kan ikke være mere stolt.
Rend mig!
Du er udvalgt til at give vores familie livet tilbage, Darlene.
Du skal vide at hvis det lykkes vil dine børn leve kongeligt.
Hvis det ikke lykkes, tro mig, så dræber vi dig i forsøget.
Lad os ikke bekymre os om småting. Det her er et stort øjeblik.
Nu spilder vi ikke mere tid. Nu skal I slå jer løs, drenge.
Jeg er udenfor hvis I behøver mig.
Nej! Nej!
Vågn op! Wendell!
- Rør ham ikke! - Jeg prøver at hjælpe, Francis.
Burde have vidst det.
- Vi begraver den skid, jeg er færdig. - Mor siger at han er...
For fanden! Tror du at du er Houdini?
- Hvad var Houdini uden sin assistent? - Gå hjem, Riley. Du har problemer nok.
- Lyt til din bror. - Gør ham ikke noget!
Jeg ser hvorfor vores lillesøster er faldet for dig.
- De grublende øjne. Den indre smerte. - Virkelig følsom.
Men Riley glemmer at hun ikke har en skid at sige i vores familie!
- Lad hende være. - Ellers hvad?
Jeg kan godt lide dig!
- Så danser vi. Du og jeg. - Francis!
Fart på. Jeg vil snart sove.
Hvad vil du gøre nu, Francis? Du er i undertal.
Du er udmanøvreret.
Og du er bare for sent på den.
- Francis! - Hold kæft.
Eller er du misundelig fordi far giver andre opmærksomhed?
Vi kommer lige fra en morgenmadsbuffet. Din søster var hovedretten.
Jeg kan stadig fornemme hendes duft. Jeg kan tage den frem så du kan sniffe.
Har du aldrig ordnet din søster?
Bror!
Hvad venter du på?
Riley! Vi er familie! Hjælp mig!
Du er en af os!
Riley, hør. Han slår dig ihjel.
Sådan! Det er godt! Jeg elsker dig, Ri-Ri!
Vi har brug for hjælp. Min bror er ved at dø.
- Hjælp os. - Far.
Vi har brug for hjælp. Jeg ved at vi ikke kan vinde.
Jeg beder jer om at skåne ham. Han er en god dreng. Gør hvad I vil med mig.
Du er sejere end jeg troede. Du ved at dine andre brødre er døde?
Patetisk. Trist og patetisk.
- Jeg er så ked af det. - Nej, det er okay.
- Jeg er her. - Han havde ret.
- Hvad har jeg gjort? - Åh, ung kærlighed.
De har hende, Francis.
De har Darlene.
Du forstår ikke, de dræber dig, Francis. Det er selvmord.
Red jer selv. Red resten af din familie.
Præcis derfor må jeg gøre dette.
Der er en historie fra dette område. Det er mere et folkesagn.
Om en ung pige som skulle anvendes til avl.
Et tilfældigt job. Det var hendes skæbne. Hendes pligt.
Den unge mand hun elskede syntes ikke om det.
De flygtede. Besluttede sig for at tage til et fremmed land. Hvem ved.
Man så dem aldrig igen. Hendes pigenavn var Manderson.
- Hun ligner... - Din mor. Det er din mor, David.
Hun fortalte aldrig om sin fortid. Nu ved jeg hvorfor.
Mandersons var den oprindelige familie. De er uddøde nu.
Men de var først, de som gav os alle liv.
Tænk dig vores glæde ved at opdage at den sidste efterkommer, din mor -
- havde en smuk datter. I sandhed værd at dræbe for.
Og samtidig sørge for at min blodslinje beholder kontrollen.
Som det skal være.
- Og Lenny? - Jeg kan godt lide dig, David.
Hvis du opgiver dig selv kan vi bruge drengen. Han er stadig meget ung.
Francis!
- Forbandede pigebarn! - Vent! Nej!
- Det her forandrer alt. - Tænk på Lenny!
De prøvede at begrave mig levende. Dræbe tvillingerne!
- Hvorfor tog du Lenny med, David? - Der var intet valg.
De kan hjælpe ham, tag det roligt.
Kain dræbte sin bror Abel.
Gør du det samme?
Hvis du virkelig holder af barnet så vis at du giver op.
Så lover jeg at holde min del af aftalen.
- Hvad laver du? - Beklager, det er eneste løsning.
Din plan om at storme slottet er forpurret af din egen bror.
Hvis det er nogen trøst slutter han sig snart til dig.
Det her bliver interessant.
Lenny! Løb! Nu!
Sig ikke at mine brødre er døde! Kender min familie bedre end du gør.
Tillykke, David. I gjorde endelig noget som en familie. Nu skal I dø som en.
Tro ikke at I kan ramme mig. Jeg elskede min kone. Så synd.
Hun var ved at blive gammel. Jeres søster kan måske tage hendes plads?
Det tvivler jeg stærkt på, gamle mand!
- Hvorfor det, Francis? - Fordi jeg slår dig ihjel, dit svin!
Du er stærk, David. Jeg er imponeret. Ja! Ja!
Jeg må gøre dette.
Så du må gøre det?
Hvorfor slås vi, Francis? Det behøver ikke være sådan.
- Vi er af samme blod. - Det er vi ikke.
- Jeg er slet ikke som dig. - Så dræber du mig vel ikke?
Ikke sådan lige.
Det forandrer intet. I ender stadig i fængsel som de mordere I er.
Måske. Men du dør alene. Og din blodslinje forsvinder.
Mens alle vi lever. Det er forskellen på os.
Vi er ikke uhyrer. Ikke som dig.
Mine dyrebare brødre. En søster kan ikke være mere stolt.
Hvordan har han det?
Riley, vent!
Undskyld. Jeg kan ikke. Jeg må gå.
David, hjælp mig!
Francis! Kom så!
- Forsigtigt. - Det går fint.
Du ved hvor vi ses? Du klarer det her?
- Tak, David. - Ses om et par dage.
- Pas på dig selv. - Kør forsigtigt.
Ville du virkelig dø for mig?
Hvordan kunne han komme sig?
Det var foran os hele tiden.
David sagde at blod fra vores egen slags kunne helbrede Lenny.
Selv om det kom fra vores fjende.
Det som gav os alle liv gav os også det tilbage.
Det fik mig til at forstå hvad jeg syntes jeg savnede før.
Du ved... der er noget jeg må gøre.
- Ellers noget? - Det er fint, tak.
- Hvorfor kom du tilbage? - Følg med os.
Mit hjem er her.
Tag nu med os.
Jeg må leve med hvad har jeg gjort. Dette er mit hjem.
Det er min familie. Hver gang jeg ser på dig husker jeg...
- Klarer du dig? - Det skal nok gå.
Det har det altid gjort.
Jeg troede at vi kun kunne leve på en måde. Med ondskab i hjertet.
Indtil jeg mødte dig.
Jeg ønsker ikke at dette skal ende i en tragedie.
Jeg kan godt lide westerns. Vi kan ride bort i solnedgangen sammen.
Mens vi prøver at finde vores plads i verden har vi kun hinanden.
Og en sygdom som altid følger os.
Jeg forstår hvad jeg er nu. Hvor jeg hører hjemme.
Selv om vi behøver blod for at leve binder det os ikke sammen.
Eller holder os i live. Familien giver os liv.
Og det er vores familie som lader os vide hvor vi hører til.
Dette er vores beretning.
Og selv om vi ikke ved hvor den ender, eller om det kun er begyndelsen -
- ved vi at vi altid rejser mod vores hjem.
Det er intet besvær. I har slægt her omkring?
Ja. Ved kysten. Vi har rejst rundt og har lært området at kende.
- Er det ikke rigtigt, Wendell? - Vi elsker den engelske gæstfrihed.
- I må møde min tvillingesøster. - Tvillingesøster?
Ja.
Sjovt. Vi har en svaghed for tvillinger.
- Herligt! - Skønt.
Oversættelse: www.ordiovision.com